LONDRA - 8 MAI 1945 ZIUA VICTORIEI EUROPEI
Ostilitățile se vor încheia oficial
la un minut după miezul nopții în seara aceasta.
Războiul cu nemții s-a terminat.
Ne putem permite
o scurtă perioadă de bucurie.
Azi e Ziua Victoriei în Europa.
O PLĂCERE REGALĂ
Înafara palatului Buckingham
mulțimile ovaționează.
Îl vrem pe Rege!
Lillibet!
În salon.
Repede.
La ora 10:30, arhiepiscopul de Canterbury și domnul Churchill.
Slavă Domnului. Anunță Yeomanul din Cămara de aur.
Aici sunteți.
La ora 11:30, Înaltul Comisar Australian
ni se va alătura la o cafea.
- De ce naiba nu am fost informat? - Da.
- La ora 12:15... - Mami...
e o zi așa de specială.
Eu și Lillibet putem merge afară, nu?
Afară?
Afară unde?
În mulțime să sărbătorim cu toată lumea.
Vom avea treabă aici.
Chiar.
Bertie, dragă, ia loc.
Unde rămăsesem? La ora 12:15.
O delegație poloneză va prezenta daruri.
La ora 13, masa cu ambasadorul francez și soția sa.
Elizabeth, asigură-te că ai pregătit remarcile.
Da, mami.
La ora 18 vine omul de la BBC.
- Gata? - Da.
Soția ambasadorului francez va fi atât de elegantă.
Tres chic.
Și, desigur, strâmbând din nas. "La cuisine Anglaise, execrable".
Cui îi pasă ce gândesc?
Sunt francezi până la urmă.
Voi da remarcile mele.
Și ce remarcă ar fi potrivită pentru Franța?
"N-am fi putut reuși fără voi"?
Ce e, Mickey?
Ultimele informații, doamnă.
Frumoasă caracterizare a clubului Curzon.
Pare a fi un loc foarte neobișnuit.
Mulțumesc, Mickey.
Ia privește.
Toți din toată țara se vor distra la noapte.
Tu trebuie ca să-i întrebi.
Pe mine nu mă ascultă.
Ascultă la asta.
Ascultă...
"Clubul Curzon e considerat de cunoscători"
"cel mai bun club la vest de Piccadilly."
"La o aruncătură de băț de hotelul Claridges,"
"după colț de ambasada americană..."
- Margaret. - "Domnul Gregory Peck a fost acolo..."
"Numai săptămâna trecută bând martini și dansând."
Care e asta?
E Lindy Hop. Haide.
Îți voi arăta.
Unu, doi, trei, patru...
- Margaret... - Și...
Mickey mi-a zis că va fi excelent
toată noaptea la Chelsea Barracks.
Unul din prietenii lui i-a dat parola.
Crezi că mă vor primi?
- Cred că da. - Fiind o prințesă.
E suficient să fii tu.
Serios? Cel mai bun club de noapte în Mayfair...
Mami a zis "Nu".
Ce fel de "Nu"?
"Nu", ca în...
"Sub nicio formă nu."
Ce a zis?
Viața pe care o trăim...
nu este pe deplin a noastră...
Bla, bla.
Crede că voi apare pe prima pagină a Daily Mirror
în brațele unui marinar beat?
Nu prea.
Nu ai întrebat cum se cuvine.
N-ai fi putut-o face.
Lillibet!
Vom sta între patru pereți în acest groaznic mausoleu
pentru restul vieților noastre groaznice.
Sunt frustrată.
Vorbind din cea mai veche capitală a Regatului,
afectată de război,
dar niciodată descurajată sau consternată.
Vă rog să vă alăturați mie
în actul recunoștinței.
Până acum?
Foarte bun. Plin de caracter și sinceritate.
- Teribil de impresionant. - Chiar crezi?
- Absolut. - Cu toții credem asta.
Continuă.
În aceste clipe, când...
În aceste clipe...
când înfiorătoarea umbră a războiului a trecut...
- Chestia e că... - Ce?
Eu și sora mea credem în importanța sincerității.
Mi-e destul de greu și așa.
Și al dreptății.
Și de șase ani am fost ținute departe de lumea exterioară.
- Ca și măicuțele. - Am înțeles aluzia.
Eu și Margaret merităm să sărbătorim afară.
Sunt complet de acord cu ea.
Sunt sigură de asta.
Știi că nu putem face asta.
Ce-i așa de special să ieșiți afară?
Nu știu și nici nu voi afla dacă nu ieșim diseară.
Dragelor...
Am invitat prieteni apropiați să fie cu voi în seara asta,
oameni tineri cumsecade...
Prieteni apropiați, cumsecade?
Mereu ești lângă mine când țin discursurile.
Noi patru. Familia trebuie să fie împreună mai ales în seara asta.
Vom fi totuși, tată, într-un fel,
dar cu noi acolo printre oameni.
Nu-i același lucru.
Aș putea să-ți spun cum a fost primit.
Ce cred cu adevărat.
Într-o zi, Lillibet, în viitor, vei fi Regină.
- Știu asta, mami. - Și subiecții tăi...
Subiecții mei? Ce știu eu despre ei?
Subiecții tăi trebuie să vadă că ești esența regalității.
Știu despre esență și toate cele,
dar tot aș vrea să mai dansez din când în când.
- De exemplu Lindy Hop. - Ce Hop?
Lasă-le să iasă.
Ar trebui să le lăsăm să iasă.
Dar ar putea fi recunoscute.
Vom fi incognito.
De ce nu? Și noi ne-am distrat, îți amintești?
A fost diferit pentru noi. Nu erai moștenitorul.
S-ar putea să fie singura șansă pe care o are.
Și eu.
Ei bine...
Atunci am stabilit.
Bun.
Acum putem continua cu afurisitul de discurs?
Ieșim, Mickey! Ieșim!
Sunteți bun să îmi faceți legătura cu Chelsea Barracks?
Cu colonelul.
Ieșim...
Incognito.
Nu vă dă de gol tiara, doamnă?
Ba da.
Mulțumesc, Mickey.
Ești uimitoare.
Et moi?
Frumoasă.
Mă gândeam.
Piața Trafalgar pentru o stropeală în fântâni,
apoi clubul Curzon,
mergem apoi la petrecerea de la Chelsea Barracks.
Orice dorești. În seara asta noi decidem.
Iată-vă. Cât de bine arătați.
Căpitanul Pryce și locotenentul Burridge
din garda de la Chelsea Barracks vor fi însoțitorii voștri.
Însoțitori?
Vă vor escorta la Ritz
și vor sta cu voi toată noaptea.
Doamnă, suntem onorați de această misiune minunată și sacră.
Locotenent Burridge?
Profund, doamnă. Nespus.
Sunt sigură că vă veți distra
sub atenta lor supraveghere.
- S-a înțeles? - Da, mami.
Să vă întoarceți până la miezul nopții.
- Miezul nopții? - Nu e corect.
Haide, dragă. Pacea începe la miezul nopții.
Ne-am dori să fiți acolo și să ne priviți din mulțime.
Lillibet,
vreau să știu cum se simt în acel moment.
Ora unu, nici un minut mai târziu.
Margaret?
Mă voi comporta exemplar, sincer.
Fără îndoială.
Acum plecați.
Doamnelor și domnilor, luați-vă steaguri!
Șofer, vrei să te grăbești?
Avem un orar pe care trebuie să-l urmăm.
E o petrecere pe cinste acolo.
Nu-i minunat?
Claxonează!
- Claxonează! - Da, domnule.
Căpitane Pryce, locotenente Burridge,
să nu uitați că suntem incognito.
Atunci, subaltern junior Windsor,
vă rog să vă ajustați unghiul șepcii.
Prefer să nu fiu văzut cu un ofițer ce nu e îmbrăcat adecvat.
Mulțumesc.
Scuzați-mă, doamnă.
Scuzați-mă! Pardon, doamnă. Rămâneți cu mine o clipă, vă rog.
Dați-vă din cale. Trebuie să trecem.
Amice! Urcă!
- Avem multă șampanie eliberatoare! - Sunt atât de mulți.
- Scuză-mă. - Hei, drăguțo. Ce mai faci?
- Margaret. - Las-o...
- Calmează-te. - Vino.
Veniți cu mine, doamnă.
Mi-a zis "drăguțo".
- Șampanie, domnule? - Altețele Voastre Regale.
Suntem incognito. Lizzy, Mags.
- Da, Altețele Voastre. - Am venit să dansăm.
Șampanie.
Doamnă.
Pe aici.
Chelner.
Alte ieșiri?
Asta e singura, domnule.
Invitații vă așteaptă, doamnă.
Invitații?
Lorzilor, doamnelor și domnilor,
Alteța Sa Regală, Prințesa Elizabeth
și Alteța Sa Regală, Prințesa Margaret.
A naibii mami.
- Le poți vedea? - Cred că sunt acolo.
Hei!
- Hei. - E vremea pentru una rapidă, domnule.
Burridge. Nu în seara asta, Burridge.
Treci înapoi. Nu în seara asta.
Lordul și doamna MacCloud.
Sunt încântată.
Am înțeles că e programată o vizită la moșia din Scoția.
Străbunica ta a împușcat cu noi
450 de potârnichi scoțiene în acea zi.
Burridge.
Fantastic.
Căpitane.
Treci unde trebuie, locotenente Burridge.
Avem propriul nostru apartament la gară.
Așteptăm cu nerăbdare să-i urăm bun venit încă o dată trenului regal.
Destinde-te, bătrâne.
Putem vedea ușa de aici.
- Urcați? - Așteptați-mă și pe mine.
E noaptea victoriei.
Bine.
E în regulă.
Nu-i pasă nimănui ce fac.
Scuzați-mă.
Zic...
Lucrurile încep să arate bine. Vino, păpușă.
Poneii noștri pentru polo sunt cei mai buni din nord.
Așa cum vei vedea. Poate chiar vei călări unul.
Doamnă MacCloud, Margaret și eu aș dori...
Trebuie să-l cunoască pe băiatul nepotului meu.
E moștenitorul acelei părți din Scoția la care voi nu sunteți.
Splendidă idee. Îi voi spune. Scuzați-mă.
Căpitane.
Stați. Scuzați-mă.
Arăți minunat, dragă.
Știu, dar...
Știu un loc mult mai captivant. Vino cu mine.
Margaret!
Scuzați-mă.
- Margaret. - Cobor să iau niște aer.
Unu, doi, apoi îmi place să mă învârtesc...
- Și apoi unu, doi, în cealaltă parte... - Așteaptă-mă și pe mine!
Și apoi...
Margaret!
Vreau să dansez toată noaptea.
- Margaret, așteaptă! - Urmează-mă.
Să ne urcăm în autobuz.
Nu!
Dă-te din drum!
Scuze.
Un autobuz. Excelent.
Ești bun să urmărești celălalt autobuz?
Urcă!
Să mergem undeva mai confortabil, domnule?
Nu-mi imaginez nimic care să-mi rupă încrederea sacră.
Nimic, domnule?
Nimic?
Scuzați-mă. Vă deranjează?
Atât de amabil.
Margaret!
Dă-te jos din autobuz, Margaret!
Unde merge autobuzul tău?
Piața Trafalgar!
Doamne!
Nu! Margaret!
- Noroc. - Noroc.
Când se oprește autobuzul, cobori...
Te-ai urcat la Ritz? Doi penny, dragă.
Scuze, dar nu am niciun ban.
Atunci mai bine cobori.
O pui să plătească în seara asta?
Există un război în desfășurare, în Orientul Îndepărtat.
N-ai bani. Cine te crezi?
Haide, domnișorică, coboară.
Plătesc eu.
Dă-mi voie.
Alte plăți? Nu se acordă reduceri de Ziua Victoriei.
Sunt acceptați doar pasagerii cu bani.
Mulțumesc. A fost foarte amabil din partea ta.
Margaret.
Stai. Așteaptă o clipă.
Domnișoară.
Poșeta dumneavoastră.
Cum opresc autobuzul?
- Trage de aia. - Asta...
Pe viitor să nu mai coborî așa din autobuz.
Ai putea să rănești pe cineva.
- Of, nu! - Și ți-ai rupt și tocul.
Vino.
Te-ai rănit la mână?
Aici.
Mă atingi.
Nu-ți face griji. Scuipatul meu e foarte igienic.
Nu, n-o face.
Suficient. Mulțumesc foarte mult.
- Arătați-ne buletinul. - Haide. E noaptea victoriei.
- Să le vedem. - Lăsați-l în pace.
Ai face bine să te speli.
- Unde pot face asta? - Pe aici.
- Actele. - Cred că glumiți.
Calmează-te, iubire.
Haide, să mergem pe Rose și Crown.
- Să mergem la Piccadilly. - Ale naibii Șepci Roșii.
Să nu-ți pară vreodată rău.
Nu știu ce mi-a venit.
Scuzați-mă. Lăsați-ne să trecem.
Atenție.
Vino.
Ești bine, iubire?
Doamnele sunt pe acolo pe undeva.
Care doamne?
Care se pot uita la mâna ta și la păr.
Ai văzut multă acțiune, locotenente?
Nu cât mi-aș fi dorit, dar...
Dar speram să recuperez în seara asta.
Dar era de datoria cuiva de a servi într-un mod mai secret.
- Serios? - Spionaj maritim.
Nu mai spune.
- Mă cheamă Jeffers. - Cât de captivant.
Să mergem să ne stropim.
În numele...
Ce este?
Scuzați-mă.
Aveți un apel, domnule.
Dă-mi telefonul.
Am multe pe cap aici. Cine naiba e?
Regele.
E totul în regulă, locotenente?
Da, Majestatea Voastră.
- Unde-i căpitanul Pryce? - Indispus, domnule. E în pauză.
Serata decurge minunat, domnule.
Prințesele Elizabeth și Margaret
se bucură de companie în sala balului, domnule.
Bun.
Toți sunt gata pentru discursul meu?
Așteptarea e enormă, domnule.
Reamintește-le prințeselor
că vreau să aud exact ce gândește fiecare.
Exact.
Scuze, domnule. Legătura slabă.
Cine era?
Burridge la raport.
Nu Pryce?
E în pauză.
- E ceva englezesc? - Aparent.
Totul e în regulă?
Absolut.
Putem continua cu drăcia?
Ei bine...
Continuăm.
În regulă, toată lumea. Așteptați.
Am crezut că te-am pierdut.
Ar trebui să plec.
Pentru Rege.
Erai însetată.
Mai vrei?
Sora mea s-a dus în Piața Trafalgar. Trebuie să o găsesc.
Liniște!
Toată lumea să asculte!
Un pic de tăcere pentru Majestatea Sa.
Discursul.
Uitasem.
Mi-e teamă.
Și mie.
În aceste clipe, când...
îngrozitoarea umbră a războiului
a ieșit din casele și inimile noastre,
ne îndreptăm gândurile către sarcinile
de pretutindeni din lume,
ce vin odată cu pacea din Europa.
Azi îi mulțumim atotputernicului Dumnezeu
pentru o mare salvare.
Înconjurat de draga mea familie,
vă vorbesc din Londra,
cea mai veche capitală a Regatului.
Ce labagiu.
Dar pentru nicio clipă
descurajată sau consternată,
să ne reamintim de cei căzuți,
de sacrificiul lor în fața unui inamic nemilos.
- Suntem mândri să împărtășim... - Despre care a știut totul.
Cum îndrăznești.
Nemernicule,
ești neloial și jignitor la adresa suveranului tău.
- Regele e de 10 ori mai bărbat decât tine. - Cu siguranță.
Doar nu credeți toate porcăriile astea.
Taci.
Nimeni nu mă va face să mă simt mizerabil azi.
Am așteptat-o de prea mult timp.
Ia loc, scumpo.
Sunt copiii țării noastre...
- Pentru Rege! - Pentru Rege.
Pentru Rege!
...te rog Doamne, pe veci.
Hait!
Dacă mă întrebi pe mine...
Nu o fac.
Ai primit exact ce meriți.
Așteaptă!
Regele... Scuză-mă.
Regele încerca din greu de fapt să ofere cuvinte de încurajare...
Pe mine m-a enervat.
"Căzuți."
E un cuvânt drăguț pentru o treabă urâtă, murdară și dureroasă.
Stai!
- Unde mergi? - Pe aici.
Trebuie să ajung în Piața Trafalgar.
Oamenii din localul ăla își iubeau țara și Regele.
Războiul s-a sfârșit
și dintr-un anume motiv eu m-am întors
la aceleași persoane nesuferite
cu vocea de parcă au prune în gură...
Ca a mea?
Exact.
Lasă-mă să-ți zic, oricum te-ar chema,
întreaga mea familie a servit în acest război.
Sandvișuri, poate.
La-di-da.
De fapt, mama mea a făcut exact asta în Blitzkrieg.
Ai ajutat și tu la sandvișuri?
Fac parte din Serviciul Teritorial Auxiliar,
Secțiunea de antrenament de transport mecanic, Subaltern Secund.
Un afurisit de ofițer.
În rochia aia.
Cea mai mare parte în rochia asta.
Ți-ai pierdut uniforma?
Ești incognito?
Cât timp?
- Incognito. - ATS.
11 săptămâni.
Dă-mi pantoful.
Cum te cheamă?
Eliza... Lizzy.
Jack.
- Încântată să te cunosc. - Făcut manual.
Familia de situație bună?
Ne descurcăm.
Și ți-ai pierdut sora.
Asta încercam să-ți spun.
Mă duci te rog la Piața Trafalgar?
Nu.
De ce nu?
Pentru că deja suntem aici.
Vino.
Bine, băieți! Am câștigat războiul!
Uită-te la tine! Minunat!
Baftă.
Așteaptă-mă!
Jack!
Îți sugerez să începem de lângă lei.
E la fel de mică ca mine și are rochia de un roz palid.
- Înflorată. - Scuze.
Copăcel.
Comod, locotenente?
Îmi dau seama că ai anumite așteptări pentru seara asta,
dar chestia e că sunt luată.
Indisponibilă. Chiar foarte mult.
Destul de corect.
Jack! Ajutor!
Ce mai faci?
Ajutor!
Jack?
Margaret?
Margaret.
Margaret, nu, nu poți!
Ce vrei?
Ia-ți și tu un bărbat.
Îmi cer scuze.
Cred și eu.
- Vino. - Bine.
- Cum te cheamă? - Stan. Pe tine?
Ai zărit-o pe sora mea? E ca și mine, dar mai în vârstă.
Va fi aici din clipă în clipă.
- Să mergem să dansăm? - Da.
Clubul Curzon. E în Mayfair.
La o aruncătură de băț de Claridges.
Teribil de extravagant.
Acolo se dansează Lindy Hop.
Atunci hai să mergem.
Ne întoarcem mai târziu după sora ta.
Bine.
Slavă Domnului.
Să continuăm cu căutarea?
Ele sunt Mary și Jane.
- Bună... - Bună.
Mergem la The Mall.
Cum rămâne cu sora mea?
Fetele ard de nerăbdare să vadă Regele și Regina,
ceea ce va face probabil și sora ta.
Nu prea cred.
Nu vorbi elevat!
Doamnelor.
- Pa. - Să mergem la palatul Buckingham.
Bine. Dacă asta dorești, du-te.
Voi continua s-o caut de una singură,
înconjurată de străini,
ceea ce poate fi foarte periculos pentru cineva în poziția mea!
Iată-ne ajunși.
Ia uite.
Doamnă.
Am știut că la Curzon e tare.
Îl vrem pe Rege!
Scuzați-mă.
Acolo.
Tu.
Unde sunt prințesele?
În belele.
E un iad acolo jos.
Aș putea omorî un G&T.
Și eu.
De ce nu faci cu mâna, domnișoara La-Di-Da?
Ne-au scăpat de războiul ăsta nenorocit.
Chiar crezi?
Pe unii dintre noi.
Ai pierdut pe cineva?
Zece,
nouă, opt,
șapte, șase,
cinci, patru, trei,
doi, unu!
Scuză-mă.
De obicei săruți prietenii altora?
Prieten? Atunci, ia-l.
Ai stricat alegerea în seara asta.
Ești absolut determinată să-mi strici seara?
Am crezut că mă vei ajuta.
Sora mea a menționat ceva de Clubul Curzon.
Mă poți duce până acolo?
Și după aceea...
După aceea?
Am putea merge să bem ceva.
Dar nu ziceai că ești luată?
E în străinătate.
Dar știi ce se zice în armată.
Nu se pune dincolo de mare.
Ei bine?
Bine. Vino.
Să mergem să-ți găsim sora.
Scuzați-mă...
Trezește-te, bătrâne.
E vremea să ducem prințesele înapoi la palat.
Prințesele!
Scuză-mă.
Domnule!
Nu toți știu,
dar ne tragem din însuși Regele Macbeth.
Of, Doamne!
Domnule.
- Of, Doamne. - Da, domnule.
A avut o presă proastă,
de la acel englez.
Scuze, domnule.
Pe aici!
Mă duc să mă uit...
Burridge!
Of, tu ești!
Unde e?
Ghinion cu clubul Curzon.
Ce dezamăgire. Voiam să dansez Lindy.
La Lord Stan se dansează Lindy.
E tare?
- Foarte. - Fermecător.
Bună seara, Raymond.
Ați comandat, domnule?
Urmează-mă.
- Bei? Probabil una mare. - Da.
- Ia-o înainte, te urmez. - Bine.
Poftiți.
Bună seara, Andrew.
- Gin roz dublu. Două. - Desigur, domnule.
Și...
Două amfetamine ca să treacă noaptea mai rapid.
Cu siguranță, domnule.
Jocuri de noroc.
- Savurați. - Pariați.
Nu mai puteți paria.
- Noroc. - Noroc.
Ăsta e clubul Curzon.
Scuzați-mă. Atenție, vă rog.
Scuzați-mă.
Bună seara, portare.
Îmi caut sora. Poate ai văzut-o.
Rochie roz, înflorată?
Doar nu te aștepți să-i rețin pe toți ce vin aici.
Uită-te pe unde mergi.
Ai uitat ceva, băiete de pe bombardier?
Salută din nou, aviatorule, de data asta pe bune.
Dispari.
Jack.
Domnule.
Acum îmi amintesc.
Era o fată într-o rochie roz.
Era cu un tip. Ofițer.
- De la marină. - Unde s-a dus?
Trebuie să avem o discuție legată de bani.
La Lord Stan. E un club...
- Un fel de club. - Unde?
Soho. Silver Place, prin spatele străzii Dean.
Jack, știi unde e asta...
Jack... Jack?
Sincer. Încotro?
Faci stânga, apoi drept înainte,
la stânga pe Lexington, prima la dreapta pe Broadwick,
a doua la stânga, pe St Anne's Court, prin aleea din stânga ta
și e pe partea dreaptă.
Nu poți să n-o găsești.
Lucrurile scapă de sub control.
Vor obosi în curând.
Mă întreb cum vor fi toate acum,
când războiul s-a sfârșit.
Domnul Churchill va ține toate pe făgașul normal.
Dacă câștigă alegerile.
Dragă.
Oamenii vor fi recunoscători.
Va aduce totul la normal cât ai zice pește.
Normal?
Mă întreb dacă acei oameni realizează
în ce lume nouă se trezesc.
Lumea lui Lillibet.
Scuză-mă. Mă poți ajuta?
Unde pot da de Broadwick...
Îți va plăcea.
Nu mă răni!
Nu asta intenționam.
- Te-ai întors. - Da.
Iartă-mă că am dispărut.
Mai întâi te-ai rățoit la acel naiv căpitan,
dar când a revenit, te-ai întors și ai luat-o la fugă.
Nu de căpitanul ăla am fugit, ci de Șapca Roșie ce îl însoțea.
Știu când îți pierzi temperamentul,
n-am nevoie de ajutor din partea unora ca tine.
Bine, e numai Soho,
inima infracționalității din capitală.
Casa bandelor, drogurilor și crimei.
Nu va deranja un subaltern secund ATS de numai 11 săptămâni.
Cel puțin eu nu am luat-o la fugă.
N-ai avut timp s-o faci.
Te rog, doar...
Spune-mi unde e strada Broadwick.
Da, mi le-au luat.
- Pentru ce? - Pentru ripostă.
E mai mult de atât.
Crezi tu?
Nu îți fie teamă. Îți vom găsi sora.
Bine, dragă.
Privește.
Piccadilly Commando.
O prostituată.
- Bine? - Cu ce te pot ajuta, dragă?
Căutăm un tip numit Lord Stan.
Roșu.
Pariați!
- Roșu. - Pariați, doamnelor și domnilor!
Acolo suntem, vezi.
Nu se mai poate paria, doamnelor și domnilor.
Ești în regulă, dragă?
Unde pleci?
Am nevoie să... Mă rănești.
Fii rapidă.
- Bună. - Bună seara.
Nu te-am mai văzut aici înainte.
Ești de înaltă clasă pentru noi, dragă? Atunci cine ești?
- Sunt P2. - P și mai cum?
Prințesa numărul doi, cretinule.
Margaret.
Măi să fie.
P2 în bordelul meu.
Minunat.
Cam moțăi.
Nimeni nu mă observă.
În regulă, bătrâne. E cu mine. A băut prea mult, scuze.
Omul ăsta oribil m-a rănit.
Prostii. Am grijă de ea.
- Haide, bătrânico. - Nu, nu te mai plac.
Ai auzit doamnă. Raymond.
- Dispari, escrocule. - Arată-i ușa marinarului.
- Majestate. - E suficient Alteță.
Binevoiești să-mi vezi colecția?
Colecția?
Cât de interesant.
Asta e de pe vremea
stră-străbunicii tale,
Regina Împărăteasă Victoria,
o femeie cu adevărat splendidă.
Raymond.
- Luați loc, Alteță. - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Ați avut o noapte grea, Alteță?
Incognito.
Trebuie să recunosc că lucrurile nu au mers așa cum speram.
A fost plictisitor la Curzon.
E o cafea mult mai bună decât avem acasă.
Și se pare că nu voi mai ajunge la Chelsea Barracks.
Chelsea Barracks?
Ești străin?
Englez până în vârful degetelor.
Suntem toți germani,
dar e prea mult să discutăm despre asta.
Nu trebuie s-o facem.
Pas devant Les sujets.
Am înțeles de ce ai mers la Curzon, dar Chelsea Barracks?
E o petrecere minunată acolo.
E în desfășurare acum. Ofițeri din belșug...
Cheamă și fete?
Desigur.
Și am și parola.
Parola?
Bun.
Lasă-mă să-mi adun niște asociați apropiați.
Raymond, alarmă.
Mă ocup, șefu'.
Este captivant.
De ce nu mergem întâi la Barracks?
Și apoi te las acasă.
Excelent plan.
La revedere.
Doamne.
Ce?
- Bună, Daisy. - Ea e cu mine.
Intrați.
Fără pești.
Ce? Haide, lasă-mă să intru.
Ești un negustor de vinuri?
Ți-aș putea da cartea de vizită a mamei mele.
Doamne!
- Ce-i ăla? - Un car solar.
Jumătate din el.
Al doilea la Saint Leger-ul de anul trecut.
Cred că eu am înmânat premiile.
Mulțumesc.
De când timp activezi?
E prima mea ieșire.
Într-un fel.
Pe cont propriu.
- Cum te cheamă? - Margaret.
Numele tău real.
- Margaret. - Ce coincidență.
Ce ten frumos are.
Totul e drăguț la ea.
Îmi aduce aminte de mine la vârsta ei.
Ce înseamnă tinerețea.
Jack.
Aici sus.
Grăbește-te.
Bine...
Hai să ne mișcăm.
- Am crezut că ai plecat. - Eu?
Cu Stan și fetele.
La Funduri.
"Funduri"?
- Boașe? - "Boașe"?
Bar...
Crede că sunt Margaret. A plecat cu fetele.
Scuză-mă, domnișoară.
- Domnișoară? - Trezește-te, haide.
Nu.
Unde s-au dus?
Bar...
A luat toate fetele la Chelsea.
- Barracks! - În mașină cu fetele.
- Care fete? - Prostituatele.
Muncim din greu, mulțumesc.
Suntem ocupate în clipa asta.
Sora mea s-a dus la Chelsea cu o mașină plină de cocote.
Parcă ți-am zis că nu primim pești.
- Îți dau cafteală. - Bine.
Haide, băiete.
Haide.
Vino la tata.
Haide.
Jack.
Veniți înapoi.
Poți...
- Dansa. - Nu pot dansa.
Pentru Dumnezeu, fă un efort.
Nu chiar atât de mult efort.
Ce probleme ai cu poliția militară?
Ce problemă?
Adevărul e că...
Nu am acte să ies în seara asta.
Dacă pun mâna pe mine am mari probleme.
Ești un dezertor?
Tu!
Repede, fugi.
Vino înapoi aici!
Repede, fugi!
Te voi sparge cu bătaia.
Fugi!
Aici.
Încotro?
Chelsea Barracks?
Mulțumesc frumos. De aici mă descurc și singură.
Ți-ai făcut partea.
Partea?
Scuze legat de bani. Familia mea nu s-a gândit la asta.
Sunt drăguți pentru unii.
Eu mă gândesc mereu la ei.
Vin odată cu munca pentru trai.
- Sunt comercianți stradali. - Dar nu dezertori.
Se numește absent nemotivat, locotenente.
E același lucru.
Va fi dacă nu sunt la apel mâine dimineață la 8.
De ce?
Ce îți vor face?
Multe.
Curtea Marțială.
Închisoarea Colchester.
Asta dacă nu mă împușcă.
Dar mai întâi trebuie să mă prindă.
Nu înțeleg. Unde vei merge?
Paris. Canada.
Undeva unde am șanse.
Mai înainte Battersea. Trebuie să văd pe cineva.
Știe că ești absent nemotivat...
- Prietena ta? - Mama mea? Nu.
Și voi avea grijă să nu afle.
Taxi.
Nu vei găsi un taxi în seara asta, iubire.
Dar nu pot merge pe jos până la Chelsea.
Lizzy, pe aici.
Un remorcher?
Mai rapid ca un taxi dacă nu poți lua unul. Grăbește-te.
Costă doi șilingi.
De persoană.
Cum ți-a mers?
Picioarele abia dacă mi-au atins pământul.
Genunchii tremură în aceste nopți aglomerate.
Mai întâi a fost conga la Ritz.
- Te înțeleg. - Apoi autobuzul cu ofițerul de marină.
- Autobuzul? - Între Ritz și Piața Trafalgar.
- A făcut să merite banii. - Dar acum am întârziat.
Mama va fi foarte supărată.
Are mari așteptări, mama aia a ta.
Da.
- Am ajuns. - Ai grijă unde pășești.
Bună!
- Vă pot ajuta? - Cu siguranță.
Care e parola?
Dumnezeu să-l aibă în pază pe Rege.
Grăbiți-vă fetelor.
Dumnezeu să-l aibă în pază pe Rege.
- Dumnezeu să-l aibă în pază pe Rege. - Dumnezeu să-l aibă în pază pe Rege.
- Carne proaspătă. - Băi.
Ai grijă ce spui. Dumnezeu să-l aibă în pază pe Rege.
P2, stai cu mine.
- Bună seara. - Bună.
- Bună, ofițerule. - Ai grijă unde pui mâinile.
Câte una pe rând.
Uită-te la acei sărmani.
Continuă mai departe și sunt calmi.
Încă văd partea bună.
- Asta e atitudinea. - Ne-a trecut prin război.
Privește. E o ruină.
Mă gândeam că 58 de nopți în cockpitul ăla de mi-a înghețat fundul
mi-ar fi permis să am ceva mai mult decât asta.
Da, absolut.
Asta aparține părții tale.
Nu-i nimic pentru mine aici.
Cu excepția mamei tale.
Văd că asculți.
De ce?
A fost o noapte rea.
Ne întorceam după ce am ucis oameni în Berlin.
Ne lăsase un motor.
Mai aveam 183 de metri.
Am fost prinși în foc antiaerian.
Bum.
Al naibii haos.
Avionul era praf.
Găuri prin care puteam vedea stelele.
Peste tot fum.
Și urcam spre amicul meu...
Charlie.
Am ajuns la el și era ud tot.
Continuă.
I-am ținut mâna tot drumul de întoarcere.
Vorbea încontinuu.
Despre ce?
Porcării, în mare.
Nu mai putea de dureri. I-am dat morfină.
Până am ajuns mâna lui devenise rece ca gheața.
Oricum...
Când m-am întors, m-am dus să-l văd...
pe comandantul centrului,
bunul bătrân Winco Glossop.
Și i-am cerut politicos
să rămân la sol pentru o vreme.
Mi-a luat gradele,
a ștampilat "moral scăzut" în livret
și m-a trimis înapoi să mă bat cu japonezii.
Cine zicea că RAF nu are un simț al umorului?
Stai.
Să așteptăm până dimineața.
Condamnații au dreptul la ultima băutură
înainte să moară.
O băutură.
O băutură dată naibii.
Și nimic altceva.
Nu ești un tip rău până la urmă.
Și reciproca e valabilă.
Așteaptă o clipă.
Șepci Roșii.
Vor dori să-mi vadă actele.
Ești sigur legat de asta?
Nu. Ne vedem înăuntru.
- Lângă orchestră. - Ai grijă.
Am cerut clar să fiu ținută la curent.
- Voi doi, la posturi! - Da, domnule.
Trebuiau deja să fie acasă.
- Trebuie să trimitem după ele. - Nu intra în panică, femeie.
După cum ziceai,
avem oameni de încredere cu ele.
Deci unde sunt?
Nu erau pregătite. Știam eu.
O mică adiere de libertate și au dispărut.
Lillibet îi va aduce înapoi.
E responsabilă și știe ce trebuie să facă.
Știe cum trebuie să se comporte o prințesă.
Sper.
Lord Stan, nu e minunat?
Dacă nu vă deranjează s-o spun, cred că e timpul să plecați.
Doar un minut, Lord Stan. E atât de drăguț.
- Nu știu, nu cred că-i o idee bună. - Vrei să dansezi?
- Doar un dans. - Așteaptă!
Cine te-a lăsat să intri, escrocule?
Ascultați. Trebuie s-o duc pe doamna acasă. Am promis.
Băieți, nu putem să discutăm despre asta?
Aveți nevoie de Scotch?
Țesături din nailon?
Banane?
Să intrăm aici să discutăm.
Să zicem un mănunchi fiecare?
Băi!
Bună seara, băieți.
Incognito.
Securitatea e îngrozitoare aici.
Absolut îngrozitoare.
Continuați.
Băi, aviatorule.
Ce cauți aici, băiete?
Am zis băi!
Haina dumneavoastră, domnișoară?
Tu uită-te în partea aia, eu verific partea asta.
Bine.
Arăți drăguț.
- E a mea. - Bună.
- Să vă mai aduc ceva, domnule? - Nu doriți să dansați?
Ești o doamnă a nopții?
Pot fi orice dorești, căpitane.
Sunt bine, mulțumesc.
- Ești sigur? - Nu...
- Două, te rog. - Imediat.
Am văzut-o primul, Pulteney. E a mea.
- Dați-mi drumul. - Te întrec în grad, locotenente.
Eu vă întrec în grad pe amândoi. Enorm.
Nu!
Vă rog să mă lăsați!
Dați-mi drumul!
Vă poruncesc...
Jack. Jack!
Acolo!
- Chiar mă doare. - Dă-i drumul.
- Ajutor! - Eu am văzut-o primul.
Mulțumesc.
- Margaret. - Lillibet.
Slavă Domnului că ești aici.
Totul devenise un pic stresant.
Ești bine?
Am avut cea mai deosebită noapte.
Observ.
Haide, Lillibet. Asta ne-am dorit!
Lindy Hop. Îți amintești?
Și circular.
Bine.
Apoi așa.
În cinstea ta, domnule dragă.
Jack.
Scuzați-mă, domnule.
Opriți-vă.
Am zis să vă opriți de îndată!
Dați-i drumul.
Și tu cine ești?
Prințesa Elizabeth.
Vă rog să-i dați drumul prietenului meu.
Prietenul dumneavoastră?
Da. Aș vrea să cred că încă e prietenul meu.
Prințesă.
Da.
Margaret, trebuie să plecăm.
Te rog să vii cu noi.
Aviatorule, arată un pic de respect față de prințese.
Atenție!
Îmi vei porunci?
Te voi ruga.
Minunată petrecere.
Vă mulțumesc tuturor foarte mult pentru deranj.
- Doamnă. - Doamnă.
Prințesă Elizabeth, slavă Domnului că v-am găsit.
Cred că și-au ieșit din minți la palat.
Mergi acolo și spune-le Regelui și Reginei că totul e sub control.
O să pună să fim împușcați, doamnă.
Nu vă mai scăpăm din ochi nicio secundă,
nu de data asta.
Pryce, poate că tu ești căpitan,
dar eu sunt prințesă.
Unde ți-e șapca?
Nu vom fi văzute cu un ofițer fără uniformă.
Lillibet.
Margaret.
Ale naibii prințese.
Ăsta e norocul meu.
Ziceai că mergi să-ți vezi mama. Putem veni cu tine?
Nu o pot duce în halul ăsta înapoi.
Jack.
Jack!
- Sunt absolut epuizată. - Margaret.
Trebuie să le ducem imediat înapoi la palat.
- Ferește-te. - Taxi!
Jack.
Jack, lasă-mă să-ți explic.
Situația era complicată.
M-ai mințit întreaga noapte,
pentru că ești o prințesă și crezi
că poți scăpa cu orice dorești.
Din contră.
Cum să-ți spun?
- Alteță? - Lizzy.
Majestate?
- Lizzy e în regulă. - Nu. Nu, nu mai e.
M-ai făcut să fiu un idiot de primă clasă.
A trebuit.
N-am făcut niciodată un ceai de flori pentru mine.
N-am fost niciodată de una singură.
Nici măcar odată. Nu cum se cuvine.
Chiar și în ATS, am luat mereu cina acasă
în timp ce ceilalți mâncau la conservă.
Dar în seara asta nu interesa pe nimeni cine sunt.
Dacă Margaret nu ar fi fugit,
n-aș fi avut oportunitatea să fiu doar...
Obișnuită.
În cea mă extraordinară noapte din viața mea.
Și ca să știi,
mama mea nu are covorul roșu.
Doamnă?
Vino, Burridge.
- Doamnă. - Da, ține pasul cu ei.
Doamnă, ar fi mai confortabil în taxi.
Doamnă?
Noroc, Jack.
Nu-i un pic cam devreme?
Vinde la tarabă pe stradă. Fructe și legume.
- Unde mă aflu? - Cine-i acolo?
- Ești bine, mamă? - Jack?
Ce naiba cauți aici?
Mă bucur să vă cunosc.
Amândouă ne bucurăm.
Ești bine?
Bună.
Mags. Parcă sunt pilită.
Nu știu cum.
Intră. Să rezolvăm cumva.
Îi fac o baie.
- Mulțumesc doamnă Hodges. - Spune-mi Joan.
Mulțumesc, Joan.
Ia ibricul de pe foc, dragă.
Îți împrumut duba, mamă.
I-ai auzit discursul?
- Da. - Sărmanul bătrân.
N-a vrut niciodată slujba asta.
Dar a continuat, totuși.
Da, așa a făcut.
Sora mea nu e obișnuită cu băutura. E un pic în încurcătură.
Jack, a scos-o din starea asta.
Nu umblă de obicei în anturajul vostru.
Nu. Nu îi pasă de genul meu de oameni.
A avut un război greu.
- Mi-a zis. - Serios?
Acești băieți au intrat în aviație urmându-și idealurile.
Mă întreb oare unde au dispărut?
Măcar e în siguranță. Slavă Domnului.
E în siguranță, nu?
Dacă a apărut în mijlocul nopții la mine acasă.
Dar nu e o noapte oarecare.
E noaptea Victoriei Europei.
Se întâmplă tot felul de lucruri neobișnuite.
Sunt sigură că se va face o excepție.
Te simți mai bine acum, dragă?
- Trezește-te! - Da.
Mesi foarte mult pentru baie și...
Un taxi!
Oprește-te. Mulțumesc.
Vreau să vă mulțumesc foarte mult că ne-ați ajutat.
Foarte amabili.
N-am fi reușit fără voi.
Te deranjează să te duci înapoi singură?
- De una singură? - De una singură?
Eu merg cu Jack.
Crezi că e o idee bună?
Nu ne putem întoarce fără tine.
Puteți. Vin și eu în scurt timp.
E mai bine cu o prințesă decât cu niciuna.
La palatul Buckingham vă rog.
Haide, căpitane. Așa.
Scuze.
Distractivă noaptea, nu crezi?
Vei avea grijă de tine, Jack?
Da.
Pa, mamă.
M-am întors!
Voi doi...
Mă voi ocupa de voi mai târziu.
Unde naiba ai fost?
Asta nu va fi de ajutor.
Unde ai fost, dragă?
Peste tot.
Și trebuie să spun...
că am avut o perioadă teribil de interesantă.
De ce nu iei loc să ne povestești tot?
Da, te rog să ne zici.
- Sunt mai degrabă obosită. - Margaret!
- Ce? - Unde e sora ta?
Da.
Lillibet.
A plecat cu un tip ce l-a cunoscut.
A plecat? Cu cine?
Jack. Aviator.
Un tip drăguț.
- Cred că îl place. - Și unde se află ea mai exact?
Și acum?
- Te las la tine acasă și apoi... - Pleci?
Ceva de genul.
De ce nu ai plecat cu sora ta?
N-am vrut să se sfârșească.
Am vrut doar...
Nu știu.
Am crezut că prințesele au deja tot ce și-ar putea dori.
Dar dacă eu cea reală nu vreau să fiu așa?
Acea prințesă.
Dacă vreau altceva?
Precum Parisul.
Nu te uita așa dezaprobator, stră-străbunico.
Un mic ocol.
Nu-i grabă.
Aș putea sta în Cafe de Flore toată ziua,
fără program, întâlniri și remarci pregătite,
bând o excelentă ciocolată caldă
cu frișcă.
Ai putea să te angajezi acolo.
Trebuie să-ți câștigi traiul cumva.
Să mă plimb pe bulevarde pe sub copaci.
Să urci în turnul Eiffel...
Dacă încă mai e acolo.
Montmartre arată atât de frumos în poze,
și Luvrul, gradina Luxemburgului.
Într-o după-amiază de duminică.
Doar o altă fată din mulțime.
Fără ca toată lumea să se încline și să îngenuncheze.
Am putea merge să dansăm.
- Să știi că dansez bine. - Îmi aduc aminte.
Și te-aș învăța și pe tine să dansezi mai bine.
Mulțumesc.
Să respir toată libertatea asta.
Tot acest "Ce-ar fi dacă?"
Amândoi știm că nu se va întâmpla.
Cu desăvârșire.
După Ritz, Piața Trafalgar.
Apoi clubul Curzon cu acest prim tip,
cel dinainte de Raymond și Stan,
unde mi-a dat o băutură amețitoare roz să beau
ce trebuie să recunosc că avea un gust ciudat.
Apoi Soho.
- Soho? - Un loc interesant.
Cai morți, fumul ăsta ciudat după care erau înnebuniți toți...
Apropo, ce-i aia un bordel?
Pune-le acolo.
Haide.
Tată... Mami.
Scuze că am întârziat.
El e prietenul meu, Jack Hodges.
Va lua micul dejun cu noi.
Nu cred că se cuvine asta.
Eu cred că da.
V-am auzit discursul, domnule.
Într-un bar.
Da? Într-un bar?
Presupun că toți erau prea beți ca să observe.
De fapt, le-a plăcut.
Le-a plăcut foarte mult.
Unde mi-ai întâlnit fiica?
În autobuzul 14.
Serios? Am vrut mereu să merg cu autobuzul.
Am luat autobuzul greșit.
Margaret se urcase în autobuzul 9.
Jack a fost minunat toată noaptea.
Serios?
În ce fel minunat?
Am fost foarte norocoasă să-l am pe el însoțitor.
Știați că e un erou?
A zburat în peste 50 de misiuni peste Germania.
Cum te-ai descurcat?
Am făcut cât am putut de bine.
Vedeți insigna aia?
Aceea?
Indică că Jack e un as și a doborât cel puțin cinci avioane.
Crede că nu știu ce înseamnă acea insignă, dar eu știu.
E un om bun.
Lizzy.
Nu văd ce e așa haios.
Jack trebuie să plece acum undeva
și aș dori să stau de vorbă cu el înainte.
Și îi datorez niște bani.
Cât?
7.14 lire.
Ei bine, noi...
Noi nu ținem mulți bani aici,
dar voi face chetă printre servitori.
Deci...
Se pare că ne-ai adus-o acasă nevătămată.
Bravo.
- Pentru tot. - Mulțumesc, domnule.
Lillibet...
Nimeni nu trebuie să afle vreodată despre asta.
Ți-ai petrecut seara trecută la Ritz.
Lillibet.
Iau dejunul oficial cu ambasadorul american.
Afaceri externe. Vrei să ni te alături?
Mi-ar face plăcere.
Bun.
Scuze.
Aș dormi o săptămână.
Apropo,
nu cred că viitorul aparține numai oamenilor ca mine.
Și nu cred că nici tu.
Așa.
Tata trebuie să aibă banii până acum.
E din nou alarmă?
Culcă-te la loc.
Jack pleacă.
Pa, Jack.
Jack pleacă.
N-am cum să ajung la apel în 30 de minute.
L-aș putea pune pe tata să sune.
Are influență.
Aș putea de fapt să sun eu.
Mulțumesc, dar îmi pot purta singur de grijă.
Ai de gând să te întorci?
Da.
30 de minute ai zis?
Cu grijă!
Taci.
Conduc de când aveam 11 ani.
E unul din avantajele de a deține jumătate din Scoția.
Sublocotenent Windsor îl conduce pe aviatorul Hodges la o misiune specială.
Am avut o noapte bună, nu?
O vom prețui pe veci.
La revedere, doamnă.
La revedere, aviatorule.
Să nu spui o vorbă, da?
Haide, Jack. La apel!
Traducerea și adaptarea: Snake_Eyes
Revizuire: muLineZu